Översättare: FRiEND, Incubator, Macchiavelli och Simontax
Alltid nya texter på www.Undertexter.se
- Rapportera! - Spartacus kavalleri genombröt flanken.
Den satans vilden. Signalera omgruppering söderut.
Döda honom!
Vi måste ge oss av!
Spartacus! Romarna har blåst till reträtt.
- Vi har vunnit dagen. - Vi har inget vunnit.
- Cossinius och Furius slinker undan. - Men många av dem gjorde inte det.
- Fältet är täckt av döda. - Välförtjänt öde.
För alla som åter vill få oss i bojor och piskade.
Ytterligare ett fälttecken förlorat? Ett djupt sår i republiken, Cossinius.
Ett djupare hade uppstått om vi inte retirerat.
Det trotsar allt förstånd. Hur kan en handfull män fortsätta reta oss?
Deras antal har grovt underskattats av senaten.
Spartacus hord har växt med varje seger sen Glabers förlust vid Vesuvius.
De fick tusentals fler efter befrielsen av gruvorna i Lucania.
Slavar i hela republiken, underdåniga mot husbönderna i åratal, gör uppror-
-i den ständigt växande Spartacuslegendens kölvatten.
Otaliga anslöt sig sedan Scrofa föll för honom vid Calor.
Hans fälttecken och fasces föll för fienden liksom han själv.
Så mycket kaos och död orsakat av en slav.
Ni får se den här slaven vid Roms portar om inte förstärkning sänds ut.
Lucullus bekämpar Mithridates vid Svarta Havet.
Antonius seglar mot piraterna på Kreta.
Pompejus kämpar mot avfällingen. Sertorius i Spanien.
Senatens resurser töms av konflikterna.
Vi har varken män eller pengar att värva dem.
Det finns en av oss som kan finansiera företaget med egna pengar-
-och inte ens märka kostnaden. - Jag hoppades undvika den mannen.
Vi vill inte stå i skuld till honom, mer än du, Metellus.
Ge oss alternativ så väljer vi det.
Jag beger mig till Rom och ber Crassus hjälpa oss krossa Spartacus uppror.
Och samtidigt gottgöra den svåra skada som tillfogats republikens ära.
- Fältet har tömts på vapen och hästar. - Romarnas förlust blir åter krigsbyte.
Gannicus då? Han ska rapportera också.
Du känner honom. Han vill fira efter en seger. Ofta i flera dagar.
Det ger jag gärna mitt bifall. När Cossinius och Furius är ur världen.
De är inte dumma och kan pröva något djärvt.
Fördubbla vaktposterna runt kullarna. Jag vill inte överraskas.
- Du övervärderar dem omåttligt. - Akta dig för romersk underskattning.
Cossinius och Furius dagar är räknade.
Med varje solvarv befriar sig hundratals slavar och förenar sig med oss.
Agron har inte fel. Snart är vi större i antal.
Bedöm modet hos alla som kommit och gör dem redo.
Jag slår till vid första tillfälle som varning till dårarna i Rom-
-som vill krossa oss under klacken.
Var dag i månader kämpar han med mannen och stönanden fyller ens öra.
- Din far är en hängiven elev. - Och jag tvingas bevittna lektionerna-
-medan viktigare saker får vila.
Förlåt, Dominus, jag glömmer mig i stridens hetta.
Bara en skråma. Värre än så vore välförtjänt för oförutsett hugg.
Du lär dig fort men lämnar sidan öppen när du tror dig ha övertag.
Så faller många senatorer.
Vi tar upp lektionen efter kvällsvarden.
Ryktena talar sant, Crassus. Du tar lektioner av en slav.
Hilarus var mästare på arenan i många år.
Jag gav mer än du nånsin får se för att köpa honom-
-så att han för vidare det han lärt av spelen och av dem som lät blodet flyta.
Gladiatorer, just ämnet för mitt besök.
Kan vi tala i enrum?
Tiberius är väl insatt i männens seder. Han får gärna träffa senatorer också.
Till ämnet, vi har fått oväntade svårigheter i konflikten med Spartacus.
Har Cossinius och Furius stupat?
De lever men behöver förstärkning. Vilket är kostsamt i dessa svåra tider.
De har väl ont i baken efter Spartacus rammande eftersom de bönfaller mig.
Ingen bönfaller. De ber om hjälp av en lojal medlem av senaten.
- Hur mycket hjälp? - 10 000 män.
Det krävs mycket pengar och möda att uppbåda en sådan styrka.
I gengäld blir du erbjuden befäl. Under Cossinius och Furius förstås.
Ett anbud hellre mottaget av dem själva.
De har dragit sig undan till Nuceria, nära återstoden av legionen i norr.
Spartacus fortsätter samla män i Kampaniens dal.
Jag skulle inte ha kommit om situationen inte krävt det.
Nej, det skulle du inte.
Villkoren är godtagbara.
Jag meddelar dem omedelbart.
Bäst jag skickar mina egna män för att vara viss om att det kommer fram.
Som du önskar.
Uppriktigt sagt hade jag väntat mig krav på högre titel-
-som Pompejus för att föra befäl mot Sertorius.
Jag vill bara ha titel och ära som jag förtjänat.
Förlåt om jag misstänkt annorlunda.
Tjänstgör du under Cossinius och Furius utan att ha befälet?
- Det verkar så. - Jag har hört dig kritisera dem-
-för dumhet och fåfänga liksom Metellus.
Nog med ord, Spartacus måste dödas-
-och jag ska vidta varje mått och steg för att påskynda den dagen.
För Roms ära.
Jag såg det med egna ögon!
I stridens hetta med blod och hjärna till knäna och Gannicus mitt i alltihop!
Blottar kuken och skriker åt romarna att knäböja framför honom-
-och motta gyllene hyllning!
Men jag var drucken av vin och trodde inte Spartacus skulle anfalla Scrofa.
Finns det mer vin?
Mina vänner törstar.
- Din kvinna kommer med gåvor. - Gåvor, ja. Men inte till dig.
- Ut! - Det är mitt tält!
Vi ska hitta ett annat! Förhoppningsvis lika välförsett.
- Spartacus söker dig. - Låt honom söka lite till.
Inbillar jag mig, eller når vi oanade höjder?
Likt alla män, när de badar i blod och seger.
När Rom faller är jag rädd att himlen rämnar av firande.
Och knulla Jupiter...
-...när han stiger ner på jorden. - Tror du att du knullar som en Gud?
- Jag skroderar när tillfälle ges. - Blanda stolta ord med vin...
...så blir de bättre mottagna.
- Du skötte dig väl på fältet idag. - Är du förvånad?
Jag har alltid trott på dig, Nasir. Till och med när du var slav.
Jag såg inte klart.
Jag står i evig skuld till Spartacus för att han befriade mig.
Alla tycker inte likadant. Vi ska betala tillbaka med romerska liv.
Kallade du på mig?
Det hade jag inte behövt om du inställt dig med Crixus och Agron för länge sen.
Jag hade viktiga saker att ta itu med.
- Kvinnor och vin? - Finns det nåt annat?
Du kan inte vänta flera dagar med att rapportera.
Vi stred...vi segrade. Är det vad du ville veta?
Du har visat dig vara en värdefull tillgång mot romarna.
Men jag vill att du gör mer än att hålla i ett svärd.
Ta din rättmätiga plats bredvid Crixus och jag, som en ledare.
Jag strider för att hedra Oenomaus.
Jag kanske tror på det en vacker dag. Men jag är ingen ledare...
Många ser dig redan som en och skulle kämpa vid din sida.
- Dö för min skull? - För vår sak.
Jag vill inte se ner på mina bröder och tro att jag är bättre.
- Som många börjar tro om dig. - Det är inget jag önskar.
Ändå är det så. De har börjat se dig som en gud-
-och kan nedslås av din dödlighet. - Seger mot romarna är viktigast.
Hur definierar man det? När Cossinius och Furius-
-är döda? Du vet att det inte tar slut där.
- Rom kommer att skicka fler män. - Då ska de också dö.
Och när vi lagt den mäktiga republiken i spillror...
...vad ska du då vända din vrede mot?
Männen som ledde dig hit, männen som dödade din hustru...
...är döda. Deras hustrur också...
...med nyheter om Lucretia och Ilithyias undergång.
Tusen liv kan inte mäta sig med Suras.
Jag älskade en kvinna en gång. När jag var slav hos Batiatus.
Är hon fortfarande vid liv?
Jag skulle göra allt för att det var så.
- Ett vanligt öde för män som vi. - Jag fick min hämnd, som du...
... men det var fortfarande tomt.
- Fram tills Oenomaus förlät sveket. - Oenomaus?
Jag blev förälskad i hans hustru.
Trots att jag blev fri...
...kunde jag inte glömma vad jag gjort mot dem jag älskade.
Med sitt sista andetag befriade Oenomaus mig.
Jag har ingen kvar som yppar så trösterika ord.
Utan sådan får man uttala dem själv.
Ord förvägrades mig också.
- Begär du dem av folkmassan på arenan? - Jag kunde inte rädda min hustru.
Jag strider till den dag oskyldiga liv blir respekterade.
En dag när romarna och deras grymhet är ett minne blott.
Hoppas du finner frid när den dagen infinner sig.
Låt oss dela på vin och kvinnor och tänka på nåt annat.
Jag uppskattar erbjudandet.
Då ska jag dricka och knulla i ditt namn.
Strida när det behövs...
...ända till den romerska senaten om det är dit du leder oss.
Höj till 350 dinarer och fem kilometer land.
Vi måste höja vårt bud.
Jag skickar iväg Sabinus.
Jag trodde att du låg och sov.
Han har lyssnat på Tiberius prat om krig.
Han kan inte tänka på nåt annat, och det berövar honom sömnen.
Ska du och en armé verkligen ge er efter Spartacus?
Ja, för att försvara republiken, en plikt som alla romare har.
Jag är romare. Jag kan följa med.
Om du bara var tillräckligt gammal att kämpa vid min sida.
- Sov nu och dröm om att efterträda mig. - Ja, far.
Han skulle följa dig till livet efter detta om du beordrade det...
...som Tiberius.
Han är bland mina trupper när de marscherar.
- Han förtjänar en värdig position. - Han är för ung för titeln tribun.
- Mynt och övertalning kan avvisa det. - Han har inte förtjänat det!
Tiberius har visat sig vara en lovande soldat.
- Ändå är han okoncentrerad. - Visa honom hur man gör.
Mina lektioner upphör aldrig. Han måste ta vara på dem.
- Ska du arbeta hela natten? - Det kan bli till i morgon bitti.
- Jag ser till att du får mat och vin. - Kore ser till mina behov.
Självklart.
Din säng väntar. Om du vill ha den.
- En välförtjänt ära att få befäl. - Förtjänad under Cossinius och Furius.
Din far underordnar sig inte länge.
Åren kanske har dämpat begäret efter lagrar och massans jublerop.
- Dina önskningar då? - Apollon själv skulle fatta eld.
Då ska jag hålla mig borta, så inte mina vingar smälter.
- Jag vill ha dig vid min sida, Sabinus. - Inte ens gudarna kan hindra mig.
- Jag ökar budet och skickar sändebud. - Tack så mycket.
Jag minns när du och Sabinus blott var barn...
-...när ni lekte krig med träpinnar. - Det tillhör det förflutna.
Nåt du måste bevisa för din far.
- Ge honom inte skäl att tvivla på dig. - Ingen ska ens tänka tanken...
...när jag badar i våra fienders blod.
Akta vänster sida! Se upp för svärdet!
- Skydda dig! - Din pojk blir bättre för var dag.
Snart räds jag att kalla honom "lillen".
Nu kan jag i alla fall förstå dig när du ger upp.
Nästa! Inta era platser!
- Börja! - Kom igen!
- Vi prövar de nya. - Vad anser du om dem?
Entusiastiska. Men de saknar färdigheterna.
Vi har alla varit där. Snart är de redo.
Kanske inte alla.
Nästa!
Nämn ingenting om det här. Gå!
- Diotimos? - Och om så vore?
Gå in. Fort.
- Det är allt jag kan avvara. - Tack.
- Har du dödat en häst? - Sänk rösten. Ingen här vill äta häst.
Vem gav tillstånd till det? En man till häst är värd tio till fots.
Han sårades av romarna. Jag skulle bett om tillstånd-
-men Spartacus är upptagen med krig och bryr sig inte om småsaker.
- Vad får dig att tro det? - Öppna ögonen och du ser svaret.
Jag ångrar att jag övergav den rofyllda havsbrisen och tryggheten i staden.
- Var du en fri man? - Inte alls.
Jag slet under en man i Sinuessa. Men han sörjde för våra behov.
- Tror du frihet är gratis? - Nej.
Eftersom vi saknar mat och kläder tvingas vi ta saken i egna händer-
-eller dö i väntan på att Spartacus ska ge order.
- Det blir snart kallare, och med det... - Spartacus!
Romare rider från norr och försöker slinka förbi våra ställningar.
- Är du Spartacus? Ursäkta mig... - Tyst.
Ni kanske saknar mat och värme, men så länge jag andas-
-har ni friheten att säga vad ni vill. Till och med till mig.
Dra åt helvete...
Du där! Vad gör du så nära rebellägret?
Vem är med dig? Har du inte mål i mun?
Vem är med dig?
Döden.
- Vi måste följa efter. - Nej. Ett spjut, fort.
Jag är din jämlike med svärd, men inte med spjut.
Spartacus, en av dem hade ett meddelande.
Vad står det?
- Tiotusen? - Under självaste Marcus Crassus.
Cossinius och Furius styrkor ökar i antal och vår fördel försvinner.
Vi kan gillra en fälla vid Appia och överraska dem.
Då hamnar vi mellan två arméer.
Vi är för få för att slåss på två fronter.
Vi måste anfalla innan oddsen är emot oss.
Vi har skadat, men inte splittrat dem.
De kanske veknar om vi bär deras ledares huvuden framför oss.
- Troféer som är svåra att vinna. - På slagfältet...
Men meddelandet var inte avsett för deras trupper.
Det uttrycker hopp om att de är trygga på sin gård.
- Har de gått under jorden? - Förmodligen med varma bad och kvinnor.
- Var ligger den här gården? - Det står inte.
Vi får börja om från början.
Vi träffade på Crassus män ridande mot sydost.
Cossinius och Furius vill hålla sig nära sina män.
- Gården bör ligga i det här området. - Hur vet vi vilken som är deras?
Genom att se var vakterna är placerade.
De är säkert många för att kunna försvara sig.
- Då anfaller vi dem med full kraft. - Nej.
Om vi är för många blir vi upptäckta och de slinker ur vårt grepp.
- Ett fåtal kan närma sig obemärkt. - Få står mot många. Som förr i tiden.
Gannicus, Crixus. Jag vill ha er vid min sida.
- Vad ska jag göra under tiden? - Du för befäl i min frånvaro.
- Samla alla vapenföra män och kvinnor. - Av vilken anledning?
En av största vikt, om vi ska nå seger.
- En plan från en febrig hjärna. - Som så ofta förr.
- Om vi kan se... - Om, ett ord som för evigt förmörkar.
Din eld kan lysa upp den mörkaste natt.
Jag uttrycker min oro, och du smickrar mig.
Jag säger sanningen. Din eld utmanar solen.
Händerna som darrade av minnena-
-är nu lika starka som stålet de svingar.
- Tack vare dig. - För att ditt hjärta är starkt...
...och din viljas oförnekliga styrka.
- Jag viker inte från din sida. - Och jag inte från din...
...men i natt måste jag det.
Håll dig nära Agron och lyd order.
Döda många romare...
...och återvänd till min famn...
...översköljd av deras varma blod.
Döda kroppar är det enda Crassus och hans armé kommer att få se.
- Svärd! - Mycket återstår innan vi är redo.
- Mycket. - Ändå tränar du med slavar.
Var inte Spartacus också en slav? Avfärdar du honom lika nonchalant?
Nej. Han är slav trots sina segrar.
Han är en man. Varken bättre eller sämre än nån annan slav.
- Jämför du honom med en romare? - I en del avseenden står han högre.
Tror du att rikedom och ställning ger dig övertag mot dem under dig?
Jag tror vi står över en slav, oavsett hans namn.
Bevisa då dina ord med handling.
Du har tränats i romersk stridskonst och kan säkerligen vinna över en slav.
- Ursäkta, Dominus, jag menade... - En i högsta grad välbehövd lektion.
Eftersom Spartacus lär upp dem som anser sig själva vara gudar-
-placerade långt över mindre män...
...och skrattar när de faller från himlen.
De är för många. Även för oss.
Låt oss då pausa en stund. Och se antalet tunnas ut.
Tärningen är kastad. Vi kan inte backa.
Metellus har inte hört av sig. Det tar alltför lång tid.
Och hur snabbt kan vi vänta oss svar från Longinus om hjälp?
- Cisalpina ligger dubbelt så långt bort. - Överväg i alla fall meddelandet.
Pretor.
Rebellarmén samlas i närheten av våra legioner i norr.
Ge Mummius order om att första och andra kohorten ska understödja dem.
Åt helvete med Crassus.
Vi ska återförena våra män och ta Spartacus själva.
Hämta rustning och svärd! Snabbt!
Agrons avancemang norrut drar iväg dem.
Inte alla.
Gudarna har hört mina böner. Man kan inte skryta med en lätt seger.
Håll er i skuggan. Och låt oss avsluta det här.
Han talar till mig som till ett barn.
Visa då att han har fel och tjura inte.
Armén ej färdigövad.
Förberedelsen för fälttåget försummas till förmån för att leka med odjuret.
Jag förstår honom inte.
Glöm din sårade stolthet och tänk som han skulle göra.
Och se det dolda mysteriet brista.
- Fort, innan det märks att de är borta. - Vi vet inte hur många de är därinne.
- Låt oss be att de inte är för få. - Jag är omgiven av galna jävlar.
Och börjar se mig själv som en.
- Gudarna gynnar oss. - Spartacus tror inte på dem.
Jag ska be för att jag har fel.
Dominus, det tar tid att bemästra tekniken.
- Jag vet att det kan öka frustrationen. - Frustrationen orsakar jag inte själv.
Dominus? Om jag har förolämpat...
Det enda felet ligger i vad du inte gör. Du håller tillbaka attacken.
Tycker du inte jag är värd den?
Liksom senaten tror att jag är ovärdig som befäl?
Nej, Dominus. Ingen är mer värd respekt än du.
Se till att visa mig den då. Anfall mig.
Som om du var en motståndare på arenan, utan tanke på nåd.
- Far... - Vi måsta alla lära oss läxan.
Det här blir mitt sista prov.
Och sedan veta att jag på slagfältet är redo för dem som övats i din konst.
Du ber mig att döda dig.
Jag befaller dig att försöka.
Då befaller du min död.
Om du vinner sker det till priset av mitt liv.
Om du dör för mitt svärd, mister jag ändå mitt liv.
Du är vittne, Tiberius. Om Hilarus fäller mig-
-ska han belönas med frihet och 10 000 dinarer.
- Du kan inte mena allvar. - Mannens sanna fiende är tvivel.
Nåt jag inte vill bära med mig i strid mot Spartacus.
Gör ditt val.
Eller dö där du står.
Din vilja, Dominus...
...mina händer.
Första och andra garnisonen till legionen.
Spartacus har inte trupper nog till seger. Vad menar han med sådant anfall?
Vi spräcker hans skalle och läser hans tankar på marken.
Spartacus.
Håll ihop!
- Du måste stoppa det här. - Han har befallt det.
Det måste lydas.
Kom igen!
- Du måste föras i säkerhet. - Jag lämnar honom inte igen.
Var förnuftig. Vi återvänder med fler män och lämnar Spartacus åt sitt öde.
Låt dem inte komma undan!
Iväg!
Du väntade...
...på att jag skulle tro att du gjorde felsteget jag varnade dig för...
Kunskap och tålamod. Det enda som krävs för större skicklighet.
Du har lärt dig väl.
Dina tjänster kommer inte att glömmas.
Pengarna jag lovade dig ska användas till ett monument-
-över den omtalade gladiatorn Hilarus.
Det har varit en stor ära att få tjäna dig, Dominus.
Äran var min.
- Vildarna har blockerat oss. - Ta skydd här.
Jag ska inte dö som ett fångat djur!
Er sak är förlorad.
Misstaget är mitt. Jag förutsåg inte ert anfall på natten-
-som de tjuvar och mördare ni är. - Ett misstag du inte ska upprepa.
Nämn villkoren för kapitulation, och låt oss avsluta det här.
Det finns ingen romares heder jag skulle lita på.
Samla ihop deras huvuden.
En högst olycklig vändning.
Katastrofen slutar inte med deras död.
I avsaknad av befäl skingras Cossinius och Furius män för vinden.
Ja, det var högst olyckligt att deras ledare dog före min ankomst.
Ännu olyckligare att din budbärare tog vägar som passerade så nära rebellägret.
Tala ur skägget...om ni är överens.
Låt oss lämna det förflutna och blicka mot framtiden.
Du får nu ensam befälet och ser till att Spartacus får sitt straff.
Samt titeln imperator, om du så önskar.
- Jag tjänar Roms ära. - Som vi alla gör.
Du planerade det här.
Från den stunden Metellus erbjöd dig befäl under Cossinius och Furius.
Huset Crassus bugar inte för nån.
Hur visste du att Spartacus skulle försöka döda dem-
-istället för att fly när de fick veta att din armé kom från Rom?
För det är vad jag skulle ha gjort.
Mummius och de sista romarna flyr västerut.
Synen av ledarnas huvuden har dödat stämningen.
- Vi jagar ikapp dem och dödar dem. - Vi har vunnit vår seger.
Jag vill att vi är långt härifrån innan Crassus armé kommer.
Skyr Spartacus strid som ej kan vinnas?
Vi har blivit fler än vi nånsin kunde tänka oss.
Snart kommer vintern.
Att trotsa både hunger, kyla och Crassus skulle bli en säker undergång.
Vi måste söka proviant och skydd.
Nåt som kan försvaras om det krävs, tills vårens värme kommer.
Det finns inte en gård som rymmer så många.
Nej, det stämmer. Bara en stad kan rymma oss.
Och vi ska slita en från Roms kött...
...och salta den dödliga skadan med blod och död.
Översättare: FRiEND, Incubator, Macchiavelli och Simontax
Alltid nya texter på www.Undertexter.se